Prosula se vest da je NjAZ – to je ona kompanija što me kopira i piše pisma prezidentu – došao u posed dvadeset pet procenata akcija ove misteriozne kuće. To je učinio tako što je preuzeo neku drugu, austrijsku kompaniju, u posedu veleposednika Beka, pa ako vam sve ovo zvuči zbrdazdolisano, tu vam ne mogu pomoći. Tako je i nikako drugačije. Lud fucks zbunjenog, bato moj. A to uopšte nije sve. Jer, uprkos tome što je otcepio četvrtinu „narodnih“ novina, NjAZ je uporan u odluci da napusti Srbiju zbog nezadovoljstva uslovima poslovanja. Da sam na NjAZ-ovom mestu ne bih ja nikuda išao odavde. Teško da će naći povoljniji ambijent za goreopisana poslovanja. I sve nešto mislim da će NjAZ poslušati Aleksu Šantića: ostaće ovde.
Deputati Demokratske stranke, ucveljeni insinuacijama da je u misterijama „Novosti“ neku rolu odigrao i prezident, ciknuli su kao guje ljute i zatražili preispitivanje uloge Vojislava Koštunice u privatizaciji „Novosti“. Nema sumnje da je i u tom filmu Koštunica bio bad guy, a da su još mračnije epizodne role odigrali njegovi saradnici. Gde god se ta ekipa pojavi, iza nje ostaju pustoš i misterije. Ali ipak ja ne bih svu krivicu svaljivao na Fiškalova leđa. Pre svega – zbog toga što je nedodirljiv i iznad zakona. Kakvu god pizdariju da napravi, sve mu se oprašta, ili zbog veza u Udbi ili zbog istorijskih zasluga. Evo, sada nije na vlasti, u opoziciji, a misterije se umnožavaju na dnevnoj bazi. I sada se tu već nazire i neko pravilo. Tajanstvenost mnogih poslova, kako vidimo, usko je povezano sa umešanošću države u te poslove. NjAZ se može isterati na čistac, pa možda čak i Beko (mada sumnjam), ali lepljivi državni prsti večno ostaju u zoni sumraka iz prostog razloga što bi lepak sa prstiju trebalo da otkrivaju i skidaju državni organi, a znate šta vrana vrani neće da vadi. Odavno već učeni ljudi upozoravaju na to da bi ovoj i ovakvoj državi trebalo oduzeti kontrolu nad javnim, polujavnim i tajnim preduzećima. Em bi u tom slučaju imala više vremena da se bavi poslovima zbog kojih postoji, em bi iz prvih redova dezertirale sve one srebroljubive delije koje privatizacije pretvaraju u misterije.
Konačno, zamešateljstvo oko „Novosti“, kao patriotskih novina per edžcellence, zapravo je pokazatelj stanja stvari u patriotskom bloku među patriotima. Ispada da pomenute organizacije i gospoda ništa nisu u stanju da urade belodano, pošteno i kako treba, ali da su i te kako u stanju da iz brljotina izvuku lepu materijalnu korist i da se hitro sakriju iza parole KOSOVO JE SRBIJA. U jednoj još sumračnijoj analizi, „Novosti“ su zapravo slika današnje Srbije. Kako po onome što objavljuju, tako i po načinu na koji posluju. Samo da, ne daj bože, kako stvari teku, ne postanu tajno društvo.
Autor: Svetislav Basara