„Da, ima slobode medija. Nisu mediji neslobodni, ali je pitanje koliki je stepen te slobode“, kaže za Dojče vele Đorđe Vlajić, predsednik Nezavisnog udruženja novinara Srbije (NUNS). „Može ’Fridom haus’ da bude zadovoljan, jer oni imaju neku svoju matricu na osnovu koje to procenjuju, ali mi, kao medijski poslenici i ljudi koji od toga žive, nismo zadovoljni. I imamo prava da budemo nezadovoljni, jer smatramo da ima previše pritisaka na medije, još uvek“, kaže Vlajić.
Prema Vlajićevim rečima, i danas postoje suptilni politički pritisci na medije, a poseban problem predstavlja nejasna vlasnička struktura. „Iza tog nejasnog vlasništva kriju se različiti interesi, koje ne možemo direktno da prepoznamo nego možemo da naslućujemo šta iza toga stoji. Zatim, mislim da je prisutan preveliki uticaj oglašivača”, objašnjava predsednik NUNS-a.
Liste nedodirljivih
Primer za takvu vrstu uticaja navodi i medijski ekspert Rade Veljanovski. „Lično, svakoga dana i sve češće saznajem da mediji imaju svoje liste onih aktera, onih firmi i institucija koje se ne mogu kritikovati i o kojima se ne smeju pisati kritički intonirani članci. A onda je naravno teško zaključiti da je atmosfera u Srbiji nešto što pogoduje slobodi medija.”
Veljanovski dodaje još jedan simptom neslobode medija: „Mislim da je istraživačko novinarstvo na vrlo niskim granama u Srbiji, a to su indicije koje govore da nekakva ocena o potpunoj slobodi ili o visokom stepenu slobode medija – nije adekvatna“, kaže Veljanovski.
Naši sagovornici podsećaju i na prošlo leto, kada su „na mala vrata“ usvojene izmene Zakona o informisanju. Tim izmenama, prema mišljenju i domaćih i stranih stručnjaka, u najmanju ruku dodatno je ograničena sloboda medija u Srbiji.