Toliko traje bitka za opstanak ovog vranjskog medija. Dva dana pre godišnjice, 12. maja trebalo bi da se održi prvi pretres u slučaju novih pretnji Goranovoj supruzi Oliveri, vlasnici OK radija, i njenoj koleginici Svetlani Ivanov.
Prošle subote, advokat Predrag Tomović se u studiju TV Pinka predstavlja kao advokat Dejana Nikolića Kantara, iako mu je on dve nedelje ranije otkazao zastupanje. To smo čuli juče u Vranju, na početku pokušaja suđenja za pretnje koje je Nikolić svojevremeno uputio žrtvama njegovog nasilničkog ponašanja tokom suđenja održanog u avgustu prošle godine.
Opstrukcija suđenja se tu ne završava. Nikolić Kantar je zatražio izuzeće ne samo postupajućeg sudije, već i svih sudija Osnovnog suda u Vranju, uključujući i predsednicu suda. Ovaj zahtev upućen je neposredno pre samog pretresa, odbačen je i suđenje je moglo da se održi.
Onda je usledio drugi nivo opstrukcije – Kantaru je, kao što smo i očekivali, pozlilo, kao i više puta do sada. Gledajući kroz prozor u dvorište suda, sa čije druge strane se nalazi zatvor, lično smo mogli da vidimo Dejana Nikolića Kantara, kako samostalno hoda na štakama i sedi na klupi dok po uigranom šablonu, stižu kola hitne pomoći koja ga vode u zdravstveni centar.
Ova igra podsetila me je na priču kako se neki naši gastarbajteri, pred očima policije, namerno sudaraju, kako bi naplatili osiguranje računajući „na rupe” u zakonima i pravnom sistemu koje su otkrili.
Na isti način i Nikolić, pred očima svih nas koji smo došli iz Beograda na suđenje za koje smo znali da neće biti održano, ali i pred očima postupajućeg sudije, demonstrira ko upravlja gradom i kako se zloupotrebljava pravni sistem.
Juče nije obavljeno ni drugo zakazano ročište na kojem je trebalo da se održe završne reči u slučaju pretnji bivšem načelniku Policijske uprave Vranja Igoru Živkoviću, počinjene ispred zgrade PU, pred brojnim svedocima. Načelnik je posle smenjen, a Kantaru evo, još nije završeno suđenje.
Uskoro se navršava godinu dana od nasilničkog ataka na prostorije OK radija, No Comment kafea i od zaziđivanja dela radija nelegalno izgrađenim objektom. Kantar je osuđen za nasilničko ponašanje, ali gradska uprava još uvek nije srušila nelegalno izgrađen objekat. Skoro godinu dana. Na direktno pitanje da li će makar biti srušen objekat do 3. maja, Svetskog dana slobode medija, dobili smo odgovor da sigurno neće.
Kada je Dejan Nikolić Kantar prebačen na izdržavanje kazne iz Centralnog zatvora u Beogradu (koji u svom sastavu ima bolnicu) u Vranje, bilo je jasno da će na domaćem terenu, uz ogroman uticaj na sve institucije, suđenja biti opstruirana.
Juče je trebalo da se održe dva ročišta ovom, već šest puta krivično osuđivanom nasilniku, koji je osuđivan i za ilegalno organizovanje igara na sreću. To vlastima ništa ne znači, pošto i dalje punom parom radi preko sedamdeset kladionica čiji je vlasnik bio Kantar u trenutku kada je prošle godine osuđen na 14 meseci zatvora.
Kada se pogleda ovaj slučaj na mikro planu, mogu se izvući i generalni zaključci o lošem tretmanu novinara i medija u našoj zemlji, o čemu svedoče i svetske rang liste sloboda medija na kojima se sve lošije kotiramo, kao i vrlo oštre konstatacije u saopštenjima ekspertskih timova koji nas posećuju.
Obično se pohvali reakcija medijske zajednice poput Stalne radne grupe za bezbednost novinara, koja je išla najmanje pet puta u Vranje, održala niz sastanaka, objavila pregršt tekstova i producirala i emitovala par emisija na tu temu. Pravosudni sistem je efikasno rešio slučaj uz brzu pravosnažnu presudu. Ali, nelegalni objekat nije srušen. Nisu zatvorene kladionice, iako je Kantar osuđen i za ilegalno kockanje, a sama činjenica da ima šest presuda po krivičnom zakonu već ga dovoljno diskvalifikuje za posedovanje licence. Uprava zatvora i lokalni zdravstveni centar očigledno su izraženo popustljivi kada je reč o brojnim opstrukcijama. Još prošle godine uočena je prevelika servilnost prema Nikoliću, povlašćen položaj kada je reč o uslugama lokalnih zdravstvenih institucija, zbog čega je prebačen u pritvor Centralnog zatvora u Beogradu. Sada kada je vraćen u Vranje, vraćene su mu i privilegije. I nastavljene opstrukcije.
Ovako otvoreno ponižavanje, prvenstveno pravosudnog sistema ali i drugih institucija koje bi morale da se efikasno suočavaju sa kriminalom i korupcijom, pretvara se u novi dominatni sistem, koji vlada po svojim pravilima, u čijoj su osnovi nasilje i korupcija. Sada su na jednoj strani interna nepisana pravila Dejana Nikolića Kantara koja je izgradio meteorskim bogaćenjem i nasiljem, dok je sa druge strane sistem pravne države, građen po evropskim i svetskim standardima.
Za sada, pravosudni sistem uspešnije od drugih institucija štiti univerzalne vrednosti, nacionalne zakone i ciljeve razvoja društva, za razliku od lokalne samouprave i ostalih institucija na lokalnom i nacionalnom nivou.
Paradoksalno je da ni opozicija, ni nevladine organizacije ne nastoje da se uključe, da podrže one koji pokazuju volju i rešenost da se drže zakona i/ili da protestuju protiv onih koji ne obavljaju svoj posao kako treba, dajući tako više prostora onima koji nastoje da uzurpiraju sve institucije, putem nasilja i korupcije.
Iako nije bilo suđenja, nisam izgubio dan odlazeći u Vranje. Na ročište su pristupili oštećene i svedoci, odrađena je pravna procedura u sudu, sudija je zaključio da će zatražiti svu zdravstvenu dokumentaciju, da će obavestiti optuženog da se naredni pretres zakazan za 12. maj može održati i bez njegovog prisustva…
Dali smo podršku OK radiju, vlasnici i drugima čija je bezbednost ugrožena, i naglasili koliko je važno da budu zaštićeni.
Nadam se da će i drugi odraditi deo posla iz sopstvene nadležnosti, i da će Vranje krenuti putem podrške pravnoj državi i institucijama koje nastoje da je sačuvaju i ojačaju.
Naravno, puno zavisi i „od Beograda“. Vlada Srbije i predsednik Srbije još se nisu uključivali u rešavanje problema sa kojima se ovaj grad suočava. Nadam se da to nije zbog toga što postoji veća podrška Kantaru od podrške Vranju sa njegovim građanima i institucijama.